Kannan metsän siemeniä sisälle
![Kuva](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEgk3xh8vrVdi7KCyvIoYwquGQRk7uNFla8gquzhhwiaY2oir5iVy8bcys59jm0WfP9WkJhWP7r5gU34HdR04bqomunjHZBmZ3KZHY1wUCwpiC-7Hugc3GbuUITHIQi6TGfOohna4r-b3qtvJi54_pUVcQ7p4u_SfxPkQ70wVJBodNswx6d-86tQCBRpOyA/s320/puuntakana3w.jpg)
Kannan metsän siemeniä sisälle. Sanot, että tuulikaapissa kasvaa kuusikko, kyljessään kantarelleja. Vaikka kopistelen kenkäni ennen sisääntuloa, ei metsää voi riisua kokonaan pois. Aina jokin pieni punertava lehti tai törröttäjän hahtuva tarttuu tukkaan tai villapaitaan. Mutta eniten metsä on majoittunut mieleeni. Vaikka naputtelen tietokonetta päivän, tunnen kuinka metsä katselee minua ikkunasta ja kysyy, koska tulen taas? Sillä minä kuulun metsälle, vaikka metsä ei kuulu kenellekään muulle kuin itselleen.