Kalsarit
Tämä lähti syntymään mukamas runona, mutta kieli oli jotenkin niin peruslauseita, että se on nyt mininovelli, kai? Kalsarit Oletko sinäkin sellainen? Joka laittaa rispaantuneet kalsarit vielä kerran kaappiin, kun ne tuli ne taas pesseeksi? Muttei muista roskiin laittaa, kun jalastaan ne riisuu? Ja niin ne jatkavat elämäänsä arjen sankareina, jouston loppumista uhmaten. Hamaan häpeän tunteeseen asti, mikä seuraa uimahallin pukuhuoneessa, kun et muistanut, että taas ne harmaat pantterit kiipesivät aamulla päälle. Siinä ne nyt lököttävät, rohkeampia kuin minä. Uhmakkaina ja hävyttöminä näyttävät haarasaumasta luvatonta maastoa. Olen varma, että väistelevät katseet ja jokainen hihitys johtuvat kalsareistani. Päätän, että nyt tuli loppu. Tämä oli viimeinen kerta. Käännän selkäni ja kumarran ottamaan kenkäni kaapista. Tunnen avautuvan oven tuoman ilmavirran takalistonahassani ja tajuan vaurion olevan entistä laajempi. Sisään tulijan rykäisy ei voi o