Ilo.
![Kuva](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEhjT1IdNqDEP4RLzLlmV3UTzVEAY96xhagB-KmI6uAk4KtiuXbRGcfFGPfnJp_P_2Inc2ehyphenhyphenb4jnD_zGlMkjgMfaoqAbZ29GSo-vDhptvdduWVb7pQwXsOfSs0nqZ26FZqvWLboSg6lRtQ/s1600/1603447419550620-0.png)
Ilo. Minne olet mennyt? Etsin sinua rantakivistä ja juurakoista. Halkeamista betonissa, hiirenkoloista. Kirjan sivuilta ja puuvärilaatikosta. Patterin välistä ja maton alta. Kaapin päältä, oven takaa, lattialta. Sillä olen kuullut, että saatat lymytä missä tahansa, kaikkialla. Kotitiellä, kaupan portaalla, maailmalla. Voit vierailla köyhällä tai rikkaalla. Suudella poskelle poudalla tai sateella. Pulppuat ilmoille nauruna tai kyyneliä poskella. Kutitat lasta tai vanhusta samalla riemulla. Olet kaikille, milloin vain. Et kysy rotua, uskoa, asemaa. Voit olla luonani tai kadoksissa. Luoksesi ei tulla rahalla tai avaimella. Jos kadotan ilon, olen avuton. Näen asioista vain niiden harmaat varjot, katseissa epäilyksen ja torjunnan, vaikka pohjalla olisi ihmettely ja huoli. Hienoimmastakin päivästä tai silkkikankaasta näkyy vain nurja puoli. Ajatukseni kiertää kankeita kehiä. Etsin ratkaisuja, mutten näe vihjeitä. Juoksen niin lujaa, etten askelten kaiulta k