Kun luovuin tarpeestani olla oikeassa
Kun luovuin tarpeestani
olla aina oikeassa,
maailmani laveni ja syveni
ja sai lisää värejä.
Sain kuulla tarinoita,
joilta olin aiemmin sulkenut korvani.
Löysin kohtaloita,
joilta olin ummistanut silmäni.
Ennen rajasin maailmani
suorin linjoin ja neliöin.
Halusin määritellä kaiken tarkasti,
tutuksi ja turvalliseksi.
Sitten kohtasin sinut.
Vedit minut pyörteeseen,
joka pulputti yllätyksiä joka riville.
Sydämeni ja maailman kirjani menivät sekaisin.
Mutta kaikki oli myös oikein.
Jokainen vääntynytkin palanen
putosi kohdalleen muuntuvassa kaleidoskoopissa,
jota elämäksi kutsutaan.
Nyttemmin ymmärrän;
olenkin osanen kaikkeudessa,
en mittamies kaiken yläpuolella.
Tässä virrassa elän ja rakastan — vahvemmin.
Upeaa tekstiä! Runokirjaa yhä odotellessa...
VastaaPoistaSuurkiitokset kehuista :) Runokirja on työn alla ;)
Poista